‫- תחנת קיוטו -‬
‫זה המגדל עליו דיברת!‬
‫איזה מגניב!‬
‫נכון, חבר׳ה?‬
‫היי!‬
‫- מסדר הצלב האמיתי‬ ‫סניף יפן -‬
‫אני קינזו שימה, שליח מהסניף בקיוטו.‬
‫נעים להכיר את כולכם.‬
‫קין, אתה מתנהג בטמטום כמו תמיד.‬ ‫אני מקווה שאנשים לא יגלו שאנו קרובי משפחה.‬
‫אקח אתכם למקום בו תשכנו.‬
‫אחרי שתתמקמו,‬ ‫אתם תעזרו לנו עם הקורבנות הרוחניים.‬
‫אז תודה מראש.‬
‫רין, תראה את זה.‬
‫איזו אווירה נעימה...‬
‫הגענו.‬
‫ברוכים הבאים.‬
‫מכאן.‬
‫זה בון!‬
‫אתה צודק.‬ ‫-ברוך השב, בון.‬
‫אני לא מאמין שחזרת.‬
‫מספיק! זה לא ביקור אישי.‬
‫בון! אני מצטער שלא קיבלתי את פניך קודם.‬
‫לא ראיתי אותך.‬ ‫אבל איזה מאורע משמח.‬
‫אימא!‬
‫תקשיב, לעזאזל!‬
‫ריוג׳י.‬
‫אתה...‬
‫צבעת את השיער שלך.‬
‫אתה מתכנן להיות תרנגול או משהו בעתיד?‬
‫זה בשביל המוטיבציה!‬
‫מוטיבציה בתחת שלי!‬
‫לא ארשה זאת.‬
‫ידעתי שזה מה שהיא תגיד.‬
‫מה?‬
‫איפה הנימוסים שלי?‬
‫נעים להכיר אתכם, אני אימא של ריוג׳י.‬
‫תודה על כך שאתם תמיד דואגים לבון שלנו.‬
‫מה, את אימא של סוגורו?‬ ‫לגמרי חשבתי שאת...‬
‫זה בית המשפחה של בון.‬
‫חשבתי שהבית של סוגורו היה מקדש מוזנח.‬
‫לא הרווחנו מספיק מהמקדש,‬ ‫אז התחלתי לנהל את המלון המשפחתי.‬
‫תמיד תהיתי למה קראו לו ״בון״.‬
‫הוא ממש בונבון, המנהל הצעיר של המלון.‬ ‫-אני יכול לשמוע אותך, קמיקי.‬
‫תודה שהסכמת לארח אותנו.‬
‫אין בעיה.‬
‫אנחנו מעריכים את התמיכה המתמשכת‬ ‫של מסדר הצלב האמיתי.‬
‫אנחנו נלך ישר למשרד השדה כדי לעזור להם.‬
‫אשאיר פה חצי מהרופאים שלנו‬ ‫כדי שיוכלו לטפל בקורבנות הרוחניים.‬
‫תודה רבה.‬
‫סוגורו, מיווה, שימה!‬
‫זה הביקור הראשון שלכם בבית מזה זמן מה,‬ ‫אז תגידו שלום למשפחות שלכם.‬
‫כן, גברתי.‬
‫מוריימה, קמיקי ואוקומורה,‬ ‫אתם תעזרו לי עם הפצועים.‬
‫זה הכול. משוחררים!‬
‫כן, גברתי.‬
‫היי, בואו איתי, ילדים.‬
‫יש כל כך הרבה מהם.‬
‫יש עוד כ-15 בבית ההארחה מאחור.‬
‫לבינתיים...‬
‫בבקשה תחלקו את התה עם הנוגדן‬ ‫שהם מכינים במטבח‬
‫ותחליפו את האינפוזיות הריקות. בסדר?‬
‫כן, אדוני.‬
‫רק רגע.‬
‫לא אתה, אוקומורה.‬
‫מה אתה רוצה שאעשה?‬
‫תן לי לראות...‬
‫מה אתה יכול לעשות?‬ ‫למה שלא תרים דברים.‬
‫כמו מה?‬
‫אשפה, אני מניח.‬
‫יאוזו, אנחנו נכנסים.‬
‫כן...‬
‫בון!‬
‫אבא, אתה בסדר?‬
‫כן.‬
‫יאוזו, אל תתיישב.‬
‫זה לא עד כדי כך רציני.‬
‫איזה מין מפקד משרד שדה אני, תקוע במיטה.‬
‫אני צריך לחזור לעבוד בהקדם האפשרי.‬
‫כולם נפגעו קשה?‬
‫אל תדאג. הם אמורים להחלים.‬
‫אני מבין, אני שמח לשמוע זאת.‬
‫אני שמח שאתה בסדר, בון.‬
‫כן, הודות לכולם.‬
‫קונקומרו.‬
‫הרשמת אותי בכך ששמרת על בטחונו של בון.‬ ‫אתה ילד קשוח.‬
‫לא. לא עשיתי שום דבר.‬
‫אני רק רץ בבהלה.‬
‫אבא, גם אני סיכנתי את חיי!‬
‫כל שעשית היה לצבוע את השיער שלך בוורוד.‬
‫לא נתתי לך את המטה שלי‬ ‫כדי שתוכל ללכת לצבוע את השיער שלך בוורוד.‬
‫גם אני עשיתי כמיטב יכולתי.‬
‫גם שימה רץ בבהלה כמיטב יכולתו.‬
‫קונקו, זה לא עוזר.‬
‫אבא שלי...‬
‫הוא בסדר?‬
‫האדון נתקע בהתקפה כשהגיע למשרד השדה‬
‫אבל למרבה המזל הוא לא נפגע,‬ ‫אז בבקשה תירגע.‬
‫איפה הוא עכשיו?‬
‫שאלה טובה.‬
‫הוא חוזר למקדש בכל יום‬ ‫אבל הוא לא לוקח איתו טלפון נייד.‬
‫איפה הוא?‬
‫יש לי כמה דברים להגיד לקירח.‬
‫אתה שם!‬
‫תוכל לעזור לי?‬
‫אבטיחים!‬
‫הם נראים ממש טעימים!‬
‫שקט, הם בשביל המטופלים.‬
‫תחתוך אותם ותחלק אותם?‬
‫אתה יכול גם לאכול קצת.‬
‫בסדר. אחתוך אותם.‬
‫הבחור הזה מסריח מאלכוהול.‬
‫הוא שותה כל כך מוקדם? אתה לא כוהן?‬
‫גילית אותי.‬
‫ממש חם, לא יכולתי לעמוד בזה.‬
‫כוהן שיכור. בדיוק כמו אבא שלי.‬
‫אתה בחור מצחיק.‬
‫מה שמך?‬
‫רין אוקומורה.‬
‫אני מבין...‬
‫אתה האחד.‬
‫מה איתך? מי אתה, זקן?‬
‫אני?‬
‫אני אבא של ריוג׳י סגורו.‬
‫מה, ברצינות?‬
‫ברצינות. אנחנו דומים, לא?‬
‫באמת? סוגורו נראה מגניב יותר.‬
‫נראה לך?‬
‫אתה ודאי חבר טוב של ריוג׳י.‬
‫רבנו.‬
‫אוי לא. גם אתה?‬
‫האמת שריוג׳י ואני גם בעיצומו של ריב.‬
‫גם אתה, זקן?‬
‫הוא בחור מורכב, מה?‬
‫נכון מאוד.‬
‫אבל הוא בחור טוב.‬
‫אני רוצה להשלים איתו.‬
‫אני מבין איך אתה מרגיש.‬
‫אז זו הכספת התחתונה של המשרד בקיוטו?‬
‫כן. זה לא מרשים בהשוואה‬ ‫לכספת התחתונה של אקדמיית הצלב האמיתי,‬
‫אבל הכוח של המחסומים שלנו‬ ‫מסוכן במידה זהה.‬
‫אבל מישהו הצליח להיכנס אליהם בקלות.‬
‫את צודקת.‬
‫שמעתי על המריבות הפנימיות בכת המיודה.‬
‫יכול להיות שזה קשור לזה?‬
‫לא! הלוואי ויכולתי להגיד זאת.‬
‫האמת, אני לא יכול להגיד לבטח‬ ‫שהם לא קשורים.‬
‫אז זו העין הימנית של המלך הטמא.‬
‫היי, זקן, למה שלא תיקח את אלה בעצמך...‬
‫היי, מה אתה עושה?‬
‫אני שמח שפגשתי אותך, רין.‬
‫בוא נפטפט שוב מתישהו.‬
‫מה... היי, חכה!‬
‫מה אמרת?‬
‫הכספת התחתונה היא בתחום השיפוט של הוג׳ו.‬
‫אנחנו בבלגן הזה‬ ‫כי היו לכם בעיות עם האבטחה.‬
‫שקט!‬
‫זה כי האבטחה שלכם‬ ‫הייתה חלשה מלכתחילה, לא?‬
‫תכניסי לו, אחות!‬
‫חשבתי שקיוטו אמורה להיות יותר מעודנת...‬
‫כל הזמן יש לכן תירוצים,‬ ‫מכשפות עם פרצופי נחש.‬
‫קוף מטומטם!‬
‫קדימה, מטה!‬
‫זהירות!‬
‫מספיק!‬
‫בון!‬ ‫-אדון ריוג׳י.‬
‫האויב שם אותנו על הכוונת,‬ ‫זה לא הזמן להילחם זה נגד זה.‬
‫אני מצטער.‬
‫למה שלא תגיד זאת לאבא שלך, אדון?‬
‫האנשים צוחקים עליו וקוראים לו שיכור,‬ ‫הוא כוהן ראשי רק בשם.‬
‫ממושי, מספיק!‬
‫לא, ממושי צודקת.‬
‫בון...‬
‫בכל אופן, רד מזה.‬
‫אף אחד לא מתכוון לאכול את האבטיח?‬
‫כן...‬
‫יאוזו! אנחנו לוקחים את המלפפון.‬
‫היי, בון!‬
‫תן להם, המקדש שלנו עני.‬ ‫זה חטיף טוב.‬
‫בון, לאן אתה הולך?‬
‫זה סוד.‬
‫רייג׳ו!‬
‫לא אסרתי עליך מלהיכנס לפה?‬
‫הבאתי מנחה לבודהה.‬
‫אז אוכל להישאר‬ ‫ולשמוע אותך מדלקם את הסוטרות, אבא?‬
‫מה אעשה איתך?‬
‫טוב, היכנס.‬
‫אהבתי להקשיב לאבא שלי‬ ‫כשהוא דיקלם את הסוטרות.‬
‫כולם!‬
‫אכפת לכם לקחת כמה ארוחות למשרד השדה?‬
‫תוכלו להשאיר לי את העבודה השחורה.‬
‫בבקשה.‬
‫וואו, אתה כל כך חזק.‬
‫היי, רייג׳ו! גם אתה צריך לעבוד!‬
‫זה כבד! תמשיך לזוז!‬
‫אני מצטער.‬
‫משלוח מהמלון.‬
‫תודה, עבודה טובה.‬
‫אתם יכולים לגמור להיום ולנוח.‬
‫יש! סיימנו!‬
‫גברת קירגקורה.‬
‫מותר לי לצאת לזמן מה?‬
‫לאן?‬
‫קונגו-שינזן בראקו-הוקו.‬
‫ההרים? בשביל לעשות מה?‬
‫לראות את אבא שלי.‬
‫אני מצטערת.‬
‫בתור השומרת שלך, אני לא יכולה‬ ‫להרשות לך לצאת להרים אחרי החשכה.‬
‫אל תשכח שאנחנו בקיוטו בשביל לבצע משימה.‬
‫קח את המיץ הזה ואת קופסאות הבנטו האלה.‬
‫יש, אוכל!‬
‫אני מצטער שהפרעתי לך. אלך לישון מוקדם.‬
‫היי, סוגורו!‬
‫האוכל שלך.‬
‫אתה במצב רוח רע.‬ ‫זה כי לא אכלת שום דבר.‬
‫אתה צריך לאכול. הנה, גורילה.‬
‫שתוק!‬
‫הכעסתי אותו.‬
‫כדאי שאזוז...‬
‫קונקומרו, רוצה לאכול יחד?‬
‫אני רוצה להגיד שלום למשפחה שלי.‬
‫אני מבין. זה חשוב.‬
‫לעזאזל! פספסתי את ההזדמנות שלי לברוח.‬
‫אולי כדאי שאתחיל לזו...‬
‫מה? אתה גם אומר שאתה לא יכול לאכול‬ ‫את האוכל שהבאתי?‬
‫זה ממש טעים, לא?‬
‫אתה לא...‬
‫קצת רחוק?‬
‫כן?‬
‫אתה גם מפחד ממני, מה?‬
‫אני לא מפחד ממך.‬
‫אני לא יודע באיזה מצב רוח הוא.‬
‫אני חייב להגיד שאני לא אוהב את הטירחה.‬
‫אתה לא אוהב טירחה?‬
‫עלוב!‬
‫אתה כזה לא מגניב.‬
‫אמרת שאני לא מגניב?‬ ‫אני לא יכול לוותר לך על זה.‬
‫המגניבות שלי מפורסמת.‬
‫מה, אתה?‬
‫זה לא כזה מצחיק.‬
‫תראה. ברשימת האנשים המגניבים‬ ‫אתה מדורג בערך כאן.‬
‫אני מתחת לקורו?‬
‫לא. אתה לא על העמוד.‬
‫זה מתחת לחגורה.‬
‫הוא עייף?‬
‫מה זה לעזאזל?‬
‫ניסיתי להימנע ממך כמה שאפשר.‬
‫אבל הנה אני, מדבר אליך כרגיל.‬
‫זו יותר טרחה לנסות להימנע ממישהו.‬
‫מספיק עם זה.‬
‫בדיוק. תוותר על זה.‬
‫אין לך מה לעשות בנדון. פשוט תצחק על זה.‬
‫אעשה זאת.‬
‫בון וקונקו...‬
‫וגם כולם, הם יותר מדי לחוצים.‬
‫ואתה סתם לא מגניב.‬
‫למה אתה חייב לדבר ככה?‬
‫למדתי את אלה כשהקשבתי לאבא שלי‬ ‫לפני כמה ימים.‬
‫זה מדהים, בון!‬
‫אתה יכול לשנן דברים‬ ‫אחרי שאתה שומע אותם פעמיים.‬
‫הוא מוזר, סתם מוזר.‬
‫הראש שלו קצת דפוק.‬
‫למי אתה קורא מוזר?‬
‫אקבל את המקדש הזה בירושה, עליי...‬ ‫-לא אסבול את זה עוד.‬
‫אנחנו כל הזמן מאבדים חברי קהילה.‬ ‫בקצב הזה לא נוכל להאכיל את משפחתנו.‬
‫אני עוזב את כת המיודה.‬
‫חוץ מזה שהמחשבה על עוד לילה כחול‬ ‫מפחידה אותי.‬
‫בון!‬ ‫-חכה.‬
‫כשאירש את המקדש הזה בירושה כשאהיה מבוגר,‬ ‫אלחם נגד השטן עם אבא שלי.‬
‫אנחנו נוודא שהלילה הכחול‬ ‫לא יקרה שוב.‬
‫לא ניתן לאף אחד אחר להיפגע.‬
‫אז בבקשה‬
‫תחכה עוד קצת.‬
‫אדון ריוגי׳.‬
‫האדון העביר את מוקד התפילה שלנו‬ ‫למקום אחר.‬
‫זו בגידה במאמינים שלו...‬ ‫לא, בכל הכת של מיודה.‬
‫לא נוכל להמשיך ללכת אחרי האב טטסומה.‬
‫רגע, בבקשה חכו.‬
‫אני יודע שאבא...‬
‫בון!‬
‫מה הבעיה?‬
‫ג׳וזו!‬
‫כולם אומרים שהם עוזבים את המקדש.‬
‫גם אתה, ממושי, שימה וקונקומרו,‬ ‫אתם גם עוזבים?‬
‫זה לא יקרה.‬
‫מאז הלילה הכחול,‬ ‫המיודה סבלו מקשיים לא צפויים.‬
‫אחרי הרבה דיונים ארוכים‬ ‫אנחנו הכוהנים והאמסטר‬
‫הגענו להחלטה.‬
‫כת המיודה תחבור למסר הצלב האמיתי.‬
‫בזמן שנעבור מספר שינויים חיצוניים,‬
‫זה לא יפרוע ללימודי המיודה‬ ‫ולדגש שלהם על גירוש שדים טהור.‬
‫האדון נתן את ברכתו.‬
‫כל מי שבעד, שירים יד!‬
‫אבא!‬
‫שמעתי על המסדר של הצלב האמיתי!‬
‫גם אתה תהיה מגרש שדים, נכון?‬
‫אני לא.‬
‫אני אתן ליאוזו ולאוובמי‬ ‫לטפל בדברים אחרי שנצטרף למסדר.‬
‫המאמינים שלנו ירגישו נינוחים.‬
‫ריוג׳י, אתה לא תצטרך לדאוג מזה שוב.‬
‫אני עסוק כרגעאני עסוק כרגע,‬ ‫אז נתראה אחר כך.‬
‫אבא...‬
‫אדון ריוג׳י.‬
‫אוובמי!‬
‫עבר זמן רב.‬
‫נאמר לי שניטרלת את המצב‬ ‫בין הפקודים לי.‬
‫תודה שעשית זאת.‬
‫אין בעיה.‬
‫אדון ריוג׳י...‬
‫אתה מודע לכך שהמאמינים של מיודה‬ ‫חשודים בתקרית הזו.‬
‫מה?‬
‫אז החלטתי לחקור את העניין בשקט.‬
‫מצאת חשוד?‬
‫לא, אבל אפילו המנהל חשוד, אז עליי לפעול.‬
‫אולי נחשוף משהו.‬
‫יצרת קשר עם אבא שלי?‬
‫לא. זה עניין פנימי של המסדר.‬ ‫זה לא קשור למאסט...‬
‫ברור שכן!‬
‫מצטער.‬
‫גם אני אצטרף.‬
‫תוכל להביא את אבא?‬ ‫גם אם תצטרך לגרור אותו?‬
‫בסדר גמור.‬
‫אלך לאקדמיית הצלב האמיתי בטוקיו.‬
‫אלך ללמוד גירוש שדים‬ ‫בבית הספר שלהם ואהפוך למגרש שדים.‬
‫כדי להנהיג את המאמינים שלנו,‬ ‫אני רוצה כמה ידע על גירוש שדים שאפשר.‬
‫אני אוסר עליך.‬ ‫-למה?‬
‫כבר אמרתי לך,‬ ‫אתה יכול לעשות מה שתרצה עם החיים שלך.‬
‫אתה חכם ועוד לא קיבלת פצע רוחני.‬
‫אתה יכול לחיות חיים נורמליים!‬
‫אתה יכול אפילו לנהל את המלון של אמי.‬
‫זה מה שאני רוצה לעשות.‬
‫למה לי לנהל את המלון המחורבן הזה!‬
‫הדיון נגמר!‬
‫אתה בורח?‬
‫אתה בקושי נמצא בבית,‬
‫אתה מסרב להצטרף למסדר,‬ ‫ונטשת את הכת של מיודה.‬
‫כל מה שאתה עושה זה לברוח!‬
‫אתה יודע מה כולים אומרים עליך, אבא?‬
‫הם קוראים לך פחדן! כוהן שיכור!‬
‫זה לא מעצבן אותך?‬
‫כי זה מעצבן אותי!‬
‫אני...‬
‫לא מתכוון לברוח.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫זה היה המיץ.‬
‫למה אני תקוע בלעשות את זה?‬
‫- יום האב שמח -‬
‫כל הכבוד, בנים.‬
‫המטרה קרובה. המטרה קרובה מאוד.‬
‫אשבור את הזכוכית!‬
‫הם כבר מתים...‬
‫אני מוכן בצד שלי.‬
‫איך הולך לך בצד שלך?‬
‫אם לא תפעל לפני שתגלה,‬ ‫אתה תאבד את ההזדמנות שלך.‬
‫כל זה יהיה לחינם.‬ ‫אם העין השמאלית והעין הימנית יתחברו יחד,‬
‫- בפרק הבא -‬
‫- פרק שלוש:‬ ‫החשד יעורר נזלת -‬
‫עכשיו אני כועס!‬
‫מה אעשה?‬
‫בקצב הזה אני...‬
‫אני...‬
‫אין לי דבר.‬
‫אדון! מה זה?‬
‫כינסתי את כולכם בלי שום סיבה...‬
‫מלבד למצוא את הבוגד.‬